23.976 Ro
Johnny.
INIMĂ DE ÎNGER
Harry!
Ce mai faceți?
Alo!
Da, Harold Angel la telefon.
Da, inițiala din mijloc "R", exact ca și în cartea de telefon.
Mă scuzați? Winesap...
Herman Winesap, de la Winesap și Mackintosh?
Așteptați o clipă!
Deci, Winesap...
de la Winesap și Mackintosh.
Bine, am înțeles!
Bineînțeles că știu ce este un avocat.
Ca un jurist, numai că nota de plată este mai mare.
Bineînțeles, aștept... Idiotul!
Salut, Dle. Winesap? Harold Angel.
Da, bine aș putea fi disponibil.
Referitor la firma dumneavoastră.
În regulă, mai spuneți o dată.
Louis... Cum se scrie numele?
Cyphre... da. Ce este, un străin?
Clientul dumneavoastră este un domn din străinătate?
Bine.
Domnule Winesap, puteți să îmi dați mai multe detalii?
În regulă, cunosc locul.
Este destul de departe, dar pot ajunge acolo.
Aleluia!
Dați-mi voie să fiu transcedental. Aleluia!
Dați-mi voie să fiu reîncarnabil, Aleluia.
Dați-mi voie să mă reproduc, Aleluia.
Împărăția Lui e a voastră azi și chiar acum.
Aleluia! Urmați-mă... Urmați-mă pe căile Lui.
Aleluia! Arătați-mi acum cât de mult îl iubiți pe Dumnezeu!
Arătați-mi! A venit vremea voastră!
Deschideți-vă inimile și portofelele!
Deschideți-vă poșetele! Și deschideți-vă buzunarele!
Renunțați la ele! Slăviți-l pe Dumnezeu!
Cineva a spus despre mine că eu călătoresc într-un Cadillac.
Dacă mă iubiți, și vreți să-mi dăruiți...
atunci ar trebui să conduc un Rolls-Royce!
Să ascultăm fraților. Să mergem, da!
Hei, hei, veniți.
- Domnul Angel? - Mda.
Herman Winesap.
Vreți să veniți cu mine, vă rog?
Un soț nefericit...
unul dintre enoriașii Pastorului John s-a împușcat în cap.
Extrem de neplăcut.
Domnule Angel? Vă rog?
Domnule Angel...
Permiteți-mi să vi-l prezint pe clientul meu, domnul Louis Cyphre.
Salut, sunt Harry Angel.
Încântat de cunoștință, domnule Angel.
Nu vreau să vă par grosolan sau nepoliticos,
dar pot vedea o identificare, înainte? - Sigur, da. Poftim.
Să văd ce am aici.
Ce este asta?
PERMIS DE PORT ARMĂ
Nimic personal, doar că eu sunt puțin mai precaut.
- Știți cum sunt lucrurile acestea. - Oh, cunosc...
Deci, cum ați aflat despre mine?
Presupun că ați căutat în cartea de telefoane, nu?
De obicei așa se întâmplă.
Deoarece numele meu este Angel și e exact sub "A".
Oamenii... Știți sunt cam leneși.
Nu stau să caute, iau primul nume din cartea de telefoane.
- Johnny Favorite. - Mă scuzați?
Îți amintești care cumva ceva de numele ăsta: Johnny Favorite?
Să-mi amintesc numele Johnny? Nu, nu cred.
- Nu l-ai cunoscut niciodată? - Ar fi trebuit să-l cunosc?
A fost un cântăreț înainte de război, foarte cunoscut în felul său.
Ei bine, să vă spun, domnule Safiere... știți, eu...
Domnul Cyphre.
Îmi pare rău, drăguță! Îmi cer scuze.
Domnule Cyphres, de obicei nu mă implic în cazuri cu adevărat grele.
De obicei mă ocup de mărunțișuri:
asigurări, divorțuri, chestii de genul acesta.
Dacă am noroc, câteodată le rezolv problemele oamenilor.
Dar nu cunosc, cântăreți... sau pe nimeni faimos, înțelegeți?
- Numele lui adevărat este Liebling. - Eu nu...
De asemenea, nu cunosc nici un Liebling.
Prin urmare, băieți, ce doriți de la mine?
- Acest om vă datorează bani? - Nu chiar.
L-am ajutat puțin pe Johnny la începutul carierei lui.
Erați ceva cam ca și ... agentul lui?
Nu, nu. Nimic de genul ăsta...
Domnul Cyphre are un contract.
Sunt câteva probleme colaterale ce trebuie rezolvate în cazul morții lui.
Nu vă pot urmări exact. Vorbiți despre o persoană moartă?
Nu, el a fost recrutat în 1943, în Africa de Nord.
"Special Entertainment Services". A fost prins într-o ambuscadă.
A avut răni grave la cap și la față.
A avut... Amnezie. Cred că pot să-i spun așa.
- Șocul proiectilelor? - Șocul proiectilelor, da.
- Știu cum este. - Cum? Ați fost în armată?
Da, pentru o scurtă perioadă de timp.
Dar am fost puțin zdruncinat foarte repede. Iertați-mi limbajul.
M-au trimis înapoi acasă...
și într-un fel, am pierdut toată distracția.
Înțelegeți, războiul, medaliile, totul.
Și presupun, că ați putea spune că am fost norocos.
Johnny nu a avut norocul ăsta. S-a întors acasă un virtual zombi.
Prietenii l-au transferat la un spital particular în afara statului.
Acolo a suferit un fel de tratament psihiatric radical.
Juriștii lui Favorite au puterea avocaților pentru...
a-i plăti notele de plată, lucruri de felul ăsta. Dar știi cum este.
A ajuns o legumă și contractul meu nu a mai fost onorat niciodată.
Înțeleg.
Nu vreau să vă sune mercantil sau ciudat, dar trebuie să înțelegeți,
că singurul meu interes este să aflu dacă Johnny este viu...
sau a murit.
În fiecare an biroul meu primește o scrisoare care confirmă...
că Johnny Liebling este chiar printre cei vii.
Asta până weekend-ul trecut, când chiar din întâmplare...
domnul Cyphre și cu mine am fost în apropierea clinicii Poughkeepsie.
Am hotărât să verificăm personal, dar am primit informații eronate.
- Care nu duceau nicăieri! - Nu am vrut să fac scandal.
Urăsc genul ăsta de lucruri.
Așa că m-am gândit că poate ați putea...
subtil și într-o manieră liniștită...
- Vreți ca eu să verific. - Verificați!
Bine. Da.
E chiar amuzant, am sentimentul că v-am mai întâlnit.
Nu știu, nu cred asta.
Nu îți amintești din întâmplare numele de Johnny Favorite?
Numele său adevărat era Liebling.
Singurul meu interes este să aflu dacă Johnny este viu sau mort.
- Pot să vă ajut? - Da.
Mă numesc Harry Conroy, de la Institutul Național de Sănătate.
Doriți să vedeți pe cineva anume, domnule Conroy?
Institutul conduce o anchetă
cu privire la cazurile incurabile cauzate de traume.
Am înțeles că aveți un pacient care se potrivește descrierii?
Ne pare rău, dar nu puteți vedea pe nimeni fără programare, domnule.
Înțeleg asta, dar poate verificați în registre...
să vedeți dacă sunt pe calea cea bună.
Nu vreau să deranjez pe nimeni fără motiv.
Bine? Mulțumesc.
- Care este numele pacientului? - Liebling, Jonathan Liebling.
Un moment. Voi verifica.
Erați de serviciu weekend-ul trecut?
Nu, am fost liberă.
- Ați petrecut bine? - Am fost la nunta surorii mele.
Am avut un domn Liebling...
dar aici scrie că a fost transferat.
- Sunteți sigură? - Da, așa scrie aici.
- Când a fost asta? - Acum câțiva ani, în decembrie '43.
Pot să mă uit? Mulțumesc.
- Este recent? - E un dosar vechi.
E scris cu pixul. Știți în '43 nu se prea scria cu pixul.
- Este scris cu pixul? - Da.
Măi să fie! Nu erau pixuri pe atunci?
Nu.
Acest doctor Fowler... mai lucrează aici?
Cu jumătate de normă, acum e în vârstă.
Mulțumesc.
E timpul pentru doza de seară?
Cine ești tu? Cum ai intrat aici?
Prin cutia poștală. Sunt detectiv particular.
Pătrunderea într-o locuință este o infracțiune gravă, oricine ai fi tu.
Bine, atunci sună la poliție.
Ceea ce nu vei face, pentru că vor descoperi dozele de opiu,
pe care le ai in frigiderul de acolo!
Sunt doctor. Am dreptul să țin medicamente în casă.
Doctore, spune asta altcuiva, bine?
Nu vorbim acum de câteva aspirine sau de unguente.
- De când te droghezi? - Ce vrei de la mine?
Informații despre Johnny Liebling.
Îmi amintesc vag,
că am tratat un pacient cu numele ăsta acum foarte mulți ani.
Hei, doctore, nu glumesc deloc acum.
Ori îmi dai câteva răspunsuri, ori chem poliția chiar eu.
Am văzut ce este acolo, și nu este vaccinul domnului Salk.
Îmi amintesc, a avut răni grave din război. Un caz neurologic.
Fără șansă de recuperare, așa că l-am transferat la spitalul din Albany.
Doctore, îmi pare rău să te dezamăgesc dar am verificat la Albany.
Nu e acolo. Ai falsificat transferul.
Da, am făcut asta repede, deoarece a avut recent un vizitator.
În 12 ani de când era acolo, nu a avut nici unul.
Popular, tipul, nu?
- Unde este acum? - Cinstit, habar nu am.
Uite, vino aici.
Nu l-am mai văzut de când era pacient aici, ca pacient de război.
Doctore, te trec transpirații reci! Uită-te la tine.
De-abia aștepți să plec ca să treci la bunătățile din frigider.
Acum, cu cât mai repede scapi de asta...
cu atât mai curând poți să-ți faci injecția cu Palookaville, bine?
Te mai întreb o dată: unde este?
Nu știu.
Niște oameni au venit într-o noapte, mulți ani în urmă.
L-au suit într-o mașină și au plecat cu el. Nu l-am mai văzut de atunci.
S-a suit în mașină? Credeam că tipul era o legumă.
La început a fost în comă, dar și-a revenit repede.
Dar tot mai suferea de amnezie acută.
Prietenii? Cine erau prietenii?
Numele domnului era Kelley, Edward Kelley.
Pe al tinerei doamne nu-l cunosc. A rămas în mașină.
- Unde l-au dus? - Cred că în sud.
Bărbatul a spus: "Îl ducem acasă."
- Care a fost afacerea? - 25.000 de dolari.
Pentru ce?
Pentru a afirma că mai este pacient în spitalul nostru.
- Administrația nu a suspectat nimic? - De ce ar fi suspectat?
Eu țin registrele la zi...
Și nimeni nu pune întrebări când facturile sunt plătite.
Spune-mi mai multe despre Johnny Liebling.
- Cum arăta el? - Nu am idee cum arăta.
Fața lui era total distrusă. A suferit o masivă reconstrucție facială.
Era încă în bandaje atunci când a plecat.
Ce poți să îmi spui despre Kelley?
- A fost demult. Am o imagine vagă. - Hai.
Nu-mi amintesc. Bine îmbrăcat, cu un accent sudist.
- L... - Cum?
- Cinstit, nu îmi aduc aminte. - În regulă doctore. Așează-te.
Am să mă duc afară și o să-mi iau un cheeseburger.
Poate niște curcan rece îți împrospatează memoria. Bine?
Vino aici.
Ai grijă de tine!
Vom dormi puțin, așa că întinde-te aici.
Pune-ți fundul aici. Trebuie să ai mintea mai limpede.
Ies. Când mă întorc,
îți voi pregăti niște bunătăți din frigider, în regulă?
Spune-mi ce vreau să știu și vei scăpa de mine definitiv.
Johnny.
Harry. Harry.
Harry.
M-am întors, doctore! Ți-am adus câte ceva!
Nu am crezut că vrei un cheeseburger și un shake.
- Așa voi face! Pa. - Pa!
- Salut, Ellie! - Bună, Harry.
Este prietenul tău?
- Are mașină și de toate? - Da.
- Bine. - Pa!
Ne vedem mai târziu!
- L-ai văzut? - Nu.
- De ce nu? - Ar fi fost dificil.
- De ce? - Pentru că nu este acolo.
Johnny Favorite al tău, a plecat din acea clinică acum 12 ani,
în cel mai bun costum, cu o față nouă, acoperită de bandaje.
Și cu pălărie.
A fost luat de un tip numit Kelly și o fată.
Îl cunoști pe acest Kelley?
Se pare că acest individ Kelley l-a plătit pe...
un doctor Fowler să îl acopere pe tipul tău în toți acești ani.
De atunci îl tot acoperă.
Se pare că Johnny al tău a organizat o modalitate de dispariție perfectă.
Așa se pare.
Dar știi ce se spune despre gunoaie?
Nu, ce se spune despre ele?
Lasă întotdeauna mizerie în urma lor.
- Îl vei găsi. - Nu, nu îl voi găsi.
Pentru că am lăsat la o parte un mic detaliu.
Acest doctor Fowler a sfârșit mort cu tot creierul împrăștiat pe pereți.
- Fowler? - Da, Fowler.
- Tu l-ai omorât? - Nu, nu l-am omorât!
Dar poliția așa ar putea crede.
Am acceptat un caz de dispariție de persoană pentru tine.
Acum sunt suspect într-un caz de crimă. Până aici, renunț.
Acestea sunt neplăcerile din profesia dumitale, domnule Angel.
Dacă plata primită te deranjează putem să o ajustăm.
Nu, Cyphre, tu mă deranjezi. Cel mai aproape când m-am apropiat...
de moarte, a fost doar cu dricurile care treceau pe 2nd Avenue.
Așa îmi place mie.
Îți este frică?
Da, mi-e frică.
Îmi voi instrui avocatul să-ți trimită imediat un cec de 5.000 de dolari.
Dacă nu vrei slujba, voi angaja pe altcineva.
- 5 mii de dolari? - 5.000 de dolari.
Îl vrei pe acest Johnny, destul de convins, nu-i așa?
Nu îmi plac socotelile neîncheiate.
Unele religii cred că oul este simbolul sufletului.
- Știai asta? - Nu, nu știam.
Vrei un ou?
Nu, mulțumesc. Am o chestie cu găinile.
¶ Am un plan mai măreț...
¶ O, da.
¶ Un plan... ¶ O, da...
¶ Nu știu de ce...
¶ L-am găsit...
¶ Am un plan mai bun. ¶ O, eu...
Galivan cântărește 146 de pounds în această seară, doar cu un pound...
sub limita de greutate.
Tuner are 144.
E un premiu de 270.000 de dolari, cel mai mare din toate timpurile.
E trecut de unsprezece, Harry. Ai întârziat.
Îmi pare rău, o ai?
Dacă o să-mi pierd slujba o să vin ca secretară la tine.
Nu voi putea să te plătesc cât te plătește "Times". Oricum nu-i vor simți lipsa.
Cred că răscolesc în chestii de astea, tot timpul.
Hei, Johnny, unde dracu' ești?
Johnny Favorite chiar a fost un cântăreț, așa cum ai spus.
Nu am știut că a fost așa de mare.
A fost într-o formație numită Spider Simpson Orchestra.
- Toți morți. Numai Spider este în oraș. - Da? Unde?
Am scris totul acolo.
Tipul de la arhivă a devenit suspicios.
Șeful meu nu a mai cercetat o poveste de ani de zile.
Poți să îmi aduci dosarele.
Spider trăiește în azilul de pe Strada 138.
Minunat, trebuie să merg în Harlem din nou.
Era o poză a lui Johnny cu un chitarist Toots Sweet -Și?
Nimeni nu a mai auzit de el de ani de zile! Dar acum devine mai interesant.
Johnny era logodit cu o tipă bogată, pe nume Margaret Krusemark.
Tatăl ei deține jumătate din Louisiana.
L-a întâlnit pe Johnny la o petrecere din liceu, la New Orleans.
Johnny nu a dat doi bani pe ea, așa că ea s-a dus la tăticu'.
- Vrăjile lor sunt puternice. - Vrăji?
Ce anume vrei să spui prin vrăji?
Ochi de triton, picioare de broască, genul ăsta de porcării?
Se pare că era puțin atinsă.
Făcea vrăji în societatea de acolo.
Nu i-a mers prea bine cu scorțosii din Ivy League.
O, da, era cunoscută ca vrăjitoarea din Wellesly.
Vrăjitoarea din Wellesley.
- M-am descurcat bine ? - Da, minunat.
Deci, ce am? Am un fel de lunatic religios drept client.
Trebuie să îl găsesc pe Johnny "Golden Tonsils". Nu știm unde este.
El probabil nu știe cine este.
Am un lider de formație boșorog într-un azil din Harlem.
Cunosc un cântăreț la chitară pe nume Toots Sweet.
- Ce altceva mai știu? - Ceva mai grav.
Ești în regulă?
3 Ianuarie, 1955.
Client: Louis Cyphre. Copy: Winesap & Mackintosh, avocați.
După cum am spus, Johnny Favorite nu a fost în
clinica Sarah Dodd din Poughkeepsie în ultimii 12 ani.
A fost luat de un om numit Edward Kelley și de o fată.
Fata nu a fost identificată.
Kelley l-a plătit pe Dr. Fowler cu 25.000 dolari ca să falsifice rapoartele,
pentru a părea că Favorite era încă în spital.
Doctorul acum a murit.
Înainte de accident părea că cariera lui Johnny mergea grozav,
până când a început să-i îndepărteze pe ceilalți.
Am dat de urma lui Spider Simpson, vechiul șef al orchestrei lui Johnny.
Spider locuiește acum la ospiciul Presbyterian Lincoln,
în Eldery, pe strada 138.
Johnny a mai avut un bun prieten, un chitarist, Toots Sweet.
Toots a plecat în Algeria.
Nu Algeria din Africa, ci Algeria din New Orleans.
Cred că și Margaret a plecat acolo, poate și Johnny.
O, da! După spusele lui Spider, Johnny avea o iubită secretă.
O negresă pe nume Evangeline Proudfoot.
Evangeline avea un magazin ciudat în Harlem,
numit "Mammy Carter's".
Nu trebuie să știi asta, Cyphre.
Cred că o dragoste secretă trebuie să rămână secretă.
Singura persoană pe care Johnny o vizita cu regularitate
era o ghicitoare în palmă din Coney Island, numită doamna Zora.
Tu ești Izzy?
Da.
- Ultimele raze de soare, nu? - Da.
Tipul de lângă arcada aceea mi-a spus că poți să mă ajuți.
- Da? - Da.
O caut pe Madame Zora.
Da, sigur, o cunosc. O prietenă a soției mele dinainte de război.
- Era o ghicitoare, nu-i așa? - Și încă ce mai ghicitoare!
Înspăimântătoare. Le urăsc pe târfele astea! Afurisitele de vrăjitoare.
Ea și nevasta mea se înțelegeau destul de bine. Nevastă-mea e baptistă.
O, iată! Ia o apărătoare pentru nas! Hai, ia una.
Am găsit o cutie cu o mulțime, sub ponton.
Nu prea este soare acum.
Da, dar oprește și ploaia.
Ai auzit de Johnny Favorite?
- Cântărețul? - Cântărețul.
Obișnuia să o viziteze pe Madame Zora tot timpul?
Am auzit de el, dar nu știu nimic despre el.
Întreab-o pe nevastă-mea. Ea cânta mereu melodii stupide de la radio.
Știe tot felul de porcării.
- Îi place apa, nu? - Nu, o urăște.
Crede că face bine la varice.
În regulă, mulțumesc.
Ascultă... Ce faci aici pe timpul verii?
- Tai frunze la câini. - Dar ce faci iarna?
La fel.
Scuză-mă!
Tocmai am vorbit cu soțul tău care stă acolo!
L-am întrebat de madame Zora.
Da, am cunoscut-o înainte de război. Madame Zora, spui?
Da, era un fel de țigancă care îți ghicea norocul.
Avea o gheretă pe faleza de lângă mine.
Nu era țigancă. Era o debutantă...
și făcea mai mult decât să citească în frunze.
Ai văzut-o vreodată cu un tip pe nume Johnny Favorite?
Da, era drăguț. Obișnuia să o viziteze tot timpul.
Era chiar foarte atașată de el.
Tipul cu buze de aur, așa îl mai numeau. Îi știam toate melodiile.
Ai auzit vreodată de Margaret Krusemark?
Nu fi prost, prietene! Doamna Zora era Margaret Krusemark.
Și ce s-a întâmplat cu ea?
A împachetat totul, a închis și a plecat acasă, în Sud, pentru totdeauna.
Nu știi unde îl pot găsi pe Johnny Favorite?
Nu, poate la cimitir. Vrei să asculți o melodie de-a lui?
¶ Am plâns pentru tine...
¶ Acum e rândul tău să plângi.
Hei, mulțumesc pentru apărătoarea de nas.
- Bine. - O să am nevoie de ea acolo unde mă duc.
- În Brooklyn? - Nu, în Louisiana.
Drăguț.
Unde a plecat?
SPECIAL PENTRU "COLORAȚI"
Domnul Angel?
Îmi pare rău că te-am făcut să aștepți, dar ai venit devreme.
Nu am înțeles bine. Nu știam dacă ai spus 4:00 sau 4:30.
Ce loc sălbatic aveți aici!
Da, am fost foarte fericită aici.
Nu mi-a ghicit nimeni niciodată norocul până acum.
- Durează mult? - Voi sări peste detalii acum.
De obicei durează două zile ca să fac harta.
Ceai?
- Vrei ceai? - Da, mulțumesc.
Matilde, vrei să ne aduci niște ceai, te rog?
Darjeeling, Jasmine sau Oolong?
- Oolong. - Nu multora le place Oolong.
Cânți la pian?
Nu, nu chiar.
Cânți?
Pot cânta o melodie, dar nu... nu chiar.
Cine-i tipul ăsta care arată atât de rău?
Tatăl meu.
Îmi pare rău!
Nicio grijă, și el urăște aia.
Arată ca un tip din filmele alea vechi cu pirați.
Cum se numește?
Ethan. Ethan Krusemark...
Ei bine, îți spun, n-am văzut niciodată vreun film de al lui.
Vorbești franceza, domnule Angel?
- Sunt din Brooklyn. - Aș prefera să nu fumezi.
Oh, în regulă.
- Lapte sau zahăr? - Nu, fără nimic. Mulțumesc.
Vreau să știu data exactă a nașterii tale.
Sigur!
Bine, m-am născut...
pe 14 februarie...
...1918, de Ziua Îndrăgostiților.
Ce straniu. Am cunoscut un băiat născut în aceeași zi.
O, chiar așa?
Ei, știu cum e, lăsați toți soldații să se întoarcă acasă.
Poate putem folosi harta prietenului tău ca să economisim timp.
Nu prea cred domnule Angel.
Fiecare persoană este diferită. Nu cred că ți-ar plăcea harta lui.
- Locul nașterii? - Brooklyn, New York.
De ce, prietenul tău era un nemernic, sau ce?
S-ar putea spune și asta.
Cred că nu a durat mult.
Tu și Johnny.
Tu și Johnny Favorite?
- Cine ești? - Sunt un vechi camarad de arme.
Am crezut că voi doi erați un fel de... știi tu.
Uite, nu-i adevărat. Nu sunt camarad de arme.
Sunt doar un tip plătit să afle unele lucruri.
Ca să-ți spun adevărul, nu m-am născut de Ziua Îndrăgostiților.
Viitorul lui Johnny mă interesează pe mine.
Johnny nu are viitor, e mort.
A murit acum 12 ani. Și domnule aș vrea să pleci.
Știu că te întrebi cine este acest lingău ce-și bagă nasul în toate.
Nu vreau să pară ciudat, dar...
E mort domnule Angel. Și dacă nu, pentru mine este.
Cred că te-a rănit foarte rău.
Fiecare avem propriile cicatrici, domnule Angel.
Nu știu multe despre tipul ăsta,
dar cred că a fost chiar un prost dacă te-a părăsit.
Minciunile și răutățile sunt foarte simple pentru unii.
La revedere, domnule Angel.
Păcat, mi-ar fi plăcut să-mi ghicești în palmă.
Aș fi avut un pretext să-ți țin mâna puțin mai mult.
Nu cred că o să-ți placă ce văd.
Ai un colier foarte frumos!
- Bună. - Bună.
Ai niște rădăcină de Hygeia Cuceritorul?
- De care? - Nu știu. Nu sunt sigur.
- Te-a prins ploaia? - Da.
Două rădăcini, 1,20 dolari.
Ascultă, aș avea o întrebare pe care vreau să o pun...
Aveam o cunoștință în Harlem,
care obișnuia să ghicească în rădăcini.
O chema Evangeline. Ai auzit de ea?
Practic pe toate de pe aici le cheamă Evangeline.
Ca în poem. Îl știi?
Da, îl știu. Această...
Cunoștința mea avea un magazin în Harlem. Avea același nume. Carter.
Toată lumea îl folosește, domnule.
Ca și Howard Johnson. Dar acesta e locul real.
Numele ei era Proudfoot.
Evangeline Proudfoot?
Da, o știu.
Obișnuia să vină aici mereu cât a trăit în New York.
- Da, dar știi unde e acum? - S-a îmbolnăvit și a murit.
A plecat înapoi în mlaștina Sfântului Adăpost.
A fost înmormântată în Armandville. A tot așteptat un tip.
- Ca în poem? - Exact ca în poem.
1,20 dolari.
- Cine era tipul? - Nu a spus niciodată.
Bine, mulțumesc.
- O săptămână, zici? - Aproape.
Evangeline Proudfoot 1918-1947
De ce plângi? De ce? De ce?
De ce plângi?
Mergem la bunica. Ce-i acolo?
E bunica. Bunica.
Să mergem.
Dă-mi mâna.
Scuzați-mă?
- Domnișoară Proudfoot? - Da.
O, îmi pare rău. Am luat astea de la un tip...
și e amuzant cum reacționează copiii la el.
- Îmi pare rău. - Nu mai plânge.
Speram să pot vorbi cu mama ta.
Ai întârziat puțin pentru asta. O cunoști?
Nu, n-am întâlnit-o niciodată, dar speram că
e posibil să-mi răspundă la câteva întrebări.
- Ce ești tu? Un fel de polițist? - Nu, numele meu este Harry Angel.
Sunt detectiv particular.
- Deci ce...? - Epiphany.
- Epiphany? - Da.
Mama ta ți-a dat un nume foarte frumos, Epiphany.
- Și nimic altceva. - Oh!
De fapt, eu îl caut pe un prieten de-al mamei tale,
un tip pe nume Johnny Favorite.
Da? I-am cunoscut pe toți prietenii ei.
Nu am întâlnit pe nici unul numit Favorite.
Iisuse! Rahat! Am o chestie cu găinile.
Da. Acest tip, Favorite.
A fost prieten cu mama ta în New York, înainte de război.
Ei bine, nu mi-a spus niciodată.
Mama a avut o grămadă de prieteni. Îi plăceau bărbații.
Dar despre un tip numit Toots Sweet?
Era prieten cu Favorite. L-ai întâlnit vreodată?
- Nu. - Era un foarte bun chitarist.
Mă duc să-l văd cum cântă, în seara asta.
Uite, am să rămân aici, în oraș, la hotel.
Dacă îți amintești ceva ce mi-ar putea fi de folos,
poate că o să poți să-mi dai un telefon.
Ești o fată frumoasă, Epiphany, numele ți se potrivește.
Găinile astea!
De ce îl cauți pe tipul ăsta, Johnny Favorite?
Nu îl caut. Am fost plătit să aflu doar unde este.
Ar putea fi la 6 picioare sub pământ.
Atunci trebuie să-mi cumpăr o lopată.
¶ Și am avut o ceșcuță de ceai
¶ Ai ieșit din viața mea...
¶ Doamne, lasă-mi cântecul...
¶ A fost gata...
¶ O, Doamne era, era într-o...
¶ Era o zi ploioasă.
¶ O singură zi pentru Toots...
¶ Era atunci...
¶ Era...
¶ O zi ploioasă.
Ai cântat o melodie frumoasă, acolo, domnule Sweet.
- Toots, fiule! Mulțumesc. - Da, ascultă, pot să-i iau ceva?
Nu, a mea este din partea casei. Două cocktailuri "Surori".
Nu știu ce este în ele, dar mă impulsionează teribil.
Am auzit că ai cântat cu ani în urmă în New York.
Da, înainte de război, la vechiul Dickie Wells Bar.
- Da. - Da.
Te descurcai destul de bine, tu cu un tip pe nume Johnny Favorite.
Da, îmi amintesc vag că am cântat odată.
Da, tu și cu el ați fost prieteni, nu?
Nu, mi-a înregistrat unul dintre cântece, dar asta nu ne face amici.
Spune, ești scriitor sau detectiv?
Nici una nici alta. Sunt ziarist. Vezi, trebuie să scriu un articol.
Un articol despre despre Johnny și Spider Simpson Orchestra.
Îl țin minte pe Spider. El obișnuia să cânte la baterie ca un iepure nebun!
Trebuie să plec fiule. Nu prea mai am timp.
Trebuie să merg la toaletă, apoi la treabă. Încearcă un cocktail "Două surori"...
După aia poți improviza după cum vrei tu.
Oricum asta fac tot timpul ziariștii, tu nu faci la fel?
Nici la toaletă nu pot merge!
Uite, amice. Vreau doar să purtăm o mică discuție...
despre Johnny Favorite și Evangeline Proudfoot.
Sunt prea mare ca să mă ascund sub paturi. Nu știu nimic.
Nu mă interesează decât cocktailurile acum. La dracu'!
- Ce se petrece, Toots? - Nimic.
Vezi-ți de treaba ta. Vreau să mă piș.
Dacă nu pleci naibii de aici, o să te curăț eu afară.
O să îți dorești ca fundul tău alb să nu se fi născut.
Te rog! Am o chestie cu găinile.
¶ Așa că prinde poanta asta, iubito și pleacă de la ușa mea...
¶ Deoarece cheia ta nu mai e bună acum.
¶ Ia altă cheie
¶ Acum bați la o ușă nepotrivită
¶ Zu Zu Mamou
¶ Cu codița ta, de purcel ridicată...
¶ Cineva a trecut pe lângă tine. Acum ți-a zburat gândul...
¶ Dacă te-ai rănit prea tare...
¶ Sună după ajutor...
¶ Nu-ți fie rușine să chemi un doctor când nu ai pe nimeni
¶ Zu Zu Mamou
E în regulă acum.
Sfârșitul timpurilor de rahat, amice, bine?
M-am uitat bine la tine și la tânăra Epiphany...
în timp ce vă făceați numărul cu găinile.
Ascultă!
Nu cred în chestiile astea voodoo. Sunt din Brooklyn.
Nu suntem toți baptiști aici, fiule.
Care e povestea fetei ăsteia Proudfoot?
Este o preoteasă mambo, ca mama ei. De la 13 ani.
Când l-ai văzut ultima dată pe Johnny Favorite?
La unul din dansurile alea cu găini?
Obișnuia să umble cu Mom Mambo, nu-i așa?
Ți-am spus, nu l-am mai văzut dinainte de război.
Ce-i cu piciorul de găină din budă?
- Înseamnă că am gura bogată. - Nu suficient de bogată, Toots.
Ce e cu afurisita de stea din gura ta? Îți spun eu cum facem.
Îți dau numărul de la hotel ca să mă suni...
în caz că auzi ceva.
Nu se știe niciodată, data viitoare când primești
un picior de găină, poate ai nevoie de puțin ajutor.
Dar, în ceea ce mă privește pe mine...
orice găină moartă e o găină bună pentru mine.
Numai polițiștii și știrile rele, nu bat la ușă.
Numai detectivii prostălăi dorm așa de târziu.
- Ce frumos vis mai aveai. - Eram pe drum către Mandalay.
La naiba! Pe acolo curge!
Iată! Este numele tău?
- Da. - Hotelul tău?
- Stai aici în el, nu-i așa? - E scrisul tău?
Cred că da.
Atunci poate ne spui de ce
am găsit asta în mâna unui chitarist mort?
- Toots Sweet este mort? - Da. Toots Sweet.
De data asta nu a fost așa repede, a durat mai mult.
Cum a murit?
Tehnic? Axfisiat cu propriile organe genitale.
Mai pe înțeles?
Cineva i-a tăiat organul, i l-a îndesat în gură și l-a sufocat.
După care i-au redecorat apartamentul cu sângele lui.
Deci, când l-ai văzut, Angel?
- Am vorbit cu el ieri pe la 1:00. - În legătură cu ce?
O persoană dispărută.
Cine?
Un tip care a plecat acum 12 ani. Am văzut o fotografie cu el și Toots.
Cum îl cheamă pe tipul ăsta pe care-l cauți?
Scuze, prietene. Nu pot spune. Ține de confidențialitate.
- Lucrez pentru un avocat din New York. - Pe nume?
Haide, omule!
Winesap! Îi vreți numărul lui de telefon, adresa?
Întreabă de Tess Truehart, este în cartea de telefon.
E la "W", geniule.
Îl cunoști pe Ted Williams, jucătorul de baseball?
Da.
Herman Winesap.
În regulă, asta e tot, băieți?
Asta e.
Tu și "dreptul la confidențialitate" poți merge la masă.
Dar nu pleca prea departe, Angel.
Nu până când nu vorbim cu avocatul ăsta, al tău.
Te uiți vreodată la "Mickey Mouse Club"?
Știi ce zi este astăzi?
Azi e vineri.
Ziua în care se poate întâmpla orice.
Hei, omule, vrei o melodie?
Da, am o melodie pentru tine.
Salutare, băieți!
La fel și ție.
Hei, mi se face cam foame. Vrei să vinzi din alea?
Hei, Pop.
- Zece cenți sacul. - Bine, omule, dă-mi un sac.
Ah, drace! Pleacă...
Ascultă cu atenție, domnule!
Tatăl Margaretei Krusemark vrea să te urci în primul tren spre casă.
Ia drăcia aia de lângă mine!
Nu, sau câinele te va mușca de față.
Ce ți s-a întâmplat?
M-a mușcat un câine.
Da, și ce vrei?
Acum, am nevoie de o spălătorie.
- Ascultă, Epiphiny... - Epiphany.
Epiphany. Mă roade ceva și vreau să te întreb..
Noaptea trecută te-am văzut cu Toots Sweet...
dansând cu cocoșeii aceia în pădure.
Părea că toți vă distrați foarte bine.
Care este problema ta? Este o țară liberă.
- Nu și pentru găini. - Da, țin minte, ai ceva cu găinile.
Ascultă, Epiphany Toots este... Toots e mort.
Știu, am auzit.
- Și tu l-ai aranjat. - Nu, nu eu.
Erai singura care știa că mă întâlnesc cu Toots.
Tu ai trimis un picior de pui împachetat, nu-i așa?
Toots avea gura mare.
Cred că da, judecând după ce au găsit în ea.
Aveți o religie drăguță pe aici.
Păi, nici să bați un om pe cruce, în cuie nu-i așa distractiv!
Trebuia să omori găina ca să faci supă, nu?
Noi nu mergem și omorâm oameni. Ce este cu Johnny Favorite?
- Acum ți-l amintești, în sfârșit. - Da, e tatăl meu.
Mince?
Mince, o să iau copilul mai târziu, bine?
O să fie bine.
Hei, uite, dacă mai ai ceva ce ai omis să spui,
acum este un moment bun să o faci.
Nu am nimic să-ți spun.
Johnny nu a venit din război.
Mama a așteptat. Mama a murit. E simplu și trist.
Sunt prea multe cadavre în jur, chiar și pentru Louisiana.
I-aș spune tatălui tău să aibă grijă de tine.
- Ai un soț? - Nu. Nu am soț.
Nu? Iisuse, ai ochi frumoși, Epiphany.
Chiar ai. Sunt foarte frumoși.
Genul de ochi care spun tot ce se petrece cu tine.
- Chiar acum, ești speriată. - Mă descurc.
- Hei, bine, ascultă... - Da. Te voi suna dacă aud ceva.
Hei.
Sună-mă și dacă nu afli.
În regulă?
Am un mesaj pentru tine.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mă bucur foarte mult că ai putut veni.
Da. Nu știam că vii în oraș.
Aveam o întâlnire în Baton Rouge...
și m-am gândit să trec să văd cum ai mai progresat.
Îți spun...
Nu am progresat prea mult.
Am aflat o mulțime de lucruri.
Dar până acum, nici urmă de Johnny Favorite.
Ce păcat.
Tot ce am este o grămadă plină de hocus-pocus și...
...trei cadavre.
- Cadavre? - Da.
Corpuri moarte, domnule Cyphre. Crime.
- Crime. - Da.
Este vorba de Fowler... doctorul lui Johnny, s-a sinucis.
Îl am pe bătrânul ăsta care se ocupa de voodoo, Toots Sweet.
A fost asfixiat cu o parte a corpului menită pentru urinat cu ea.
Aceasta este o biserică, domnule Angel.
Păi, să-ți spun ceva. Știu că e o biserică...
dar o grămadă de religie se învârte în jurul chestiei ăsteia.
E foarte straniu și nu pot înțelege. E urât.
Spun că este destulă religie în lume...
să-i facă pe oameni să se urască, dar nu suficientă să se iubească.
O, așa spun?
Păi, să vă zic ceva, domnule Cyphre, acolo...
nu era prea multă dragoste în jur pentru Johnny Favorite.
În ordine, tipul ăla era piază-rea și începe să aibă repercursiuni asupra mea.
Sunt deja suspect de crimă în două cazuri.
Poliția mi-a găsit numele și adresa în mâna lui Toots Sweet.
Știu. Mi-a spus Winesap. Trebuie să ai grijă, domnule Angel.
Și a treia? Ai spus că au fost trei crime.
Am verificat-o pe vechea prietenă a lui Johnny, Margaret Krusemark.
- O cunoști? - Vag.
Vag? Sunt deja cam sătul de răspunsul ăsta "vag".
Când aud "vag" simt că mi se pune un laț în jurul gâtului și mă cam sufoc, așa că...
Domnule Cyphre, ai cunoscut-o sau nu?
Știam de ea, dar nu am cunoscut-o niciodată.
Bine. Păi, vă spun eu ce. Îmi făcea horoscopul.
I-am dat ziua de naștere a lui Johnny, 14 februarie.
Doar că cineva a ajuns la ea și i-a scris propria lui vedere de Valentin.
A despicat-o, și i-a scos inima.
Presupun că nu și-a putut prezice singură viitorul.
Viitorul nu mai este ce era, domnule Angel.
- Și concluziile tale? - Nu am.
Tot ce știu e că Johnny se învârte și îi omoară pe toți cei care îl cunoșteau.
Și din ce în ce mai mult eu îi intru în vedere.
Mi se înscenează ceva, și mă sperie ca dracu', bine?
Deci de ce nu-mi spui și mie ce naibii se întâmplă aici?
E vorba doar de Johnny Favorite și de datoria pe care o are la mine.
Am idei demodate despre onoare.
Ochi pentru ochi, lucruri de genul ăsta.
Cine dracu' ești tu, Cyphre?
Vezi cum vorbești!
Hei, nu îmi pasă dacă asta e o biserică, bine?
Bisericile îmi dau fiori. Nu îmi plac bisericile.
- Ești ateu? - Da, sunt. Sunt din Brooklyn.
O să fiu în oraș pentru o zi sau două. Anunță-mă dacă mai auzi ceva,
și dacă ai nevoie de bani... Nu, nu, cu banii e în regulă.
Dar dacă nu am grijă, cei 5.000 de dolari pe care mi i-ai dat...
îmi vor putea cumpăra doar un loc pe scaunul electric.
Bună.
Ochii speriați nu mint niciodată.
Haide! Vino înăuntru!
- Unde îți este copilul? - Este la Mincie.
O să mi-l aducă mai târziu.
Mai are 14 copii ai ei, așa că este bine acolo.
Epiphany, poți sta aici sau îți pot lua o cameră.
Nu, este în regulă.
O să beau ceva. Vrei și tu?
Bine, iau una oricum.
- M-am tot gândit, Epiphany. - Da?
Ce naibii a văzut mama ta la un tip ca Johnny Favorite?
Nu știu. Orice ar fi fost, a făcut-o să se îndrăgostească de el.
Să-ți spun adevărul, cred că tipul era un ciudat.
Ea îi ducea lipsa. Știu ce spun.
Ce vede o femeie la un tip care ciopârțește porumbei, ai idee?
Știi ce se spune.
Întotdeauna băieții răi fac inima unei fete să bată repede.
A spus ea ceva vreodată despre el?
- Johnny? - Da.
- Doar două lucruri. - Care sunt?
Că Johnny Favorite se apropiase de Marele rău...
așa cât își dorise și ea toată viața.
- Altceva ce a mai spus? - Că era un amant grozav.
Câți ani ai, Epiphany?
- 17. - 17.
Cam tânără să ai un copil, nu-i așa?
Destul de mare.
- Unde este tatăl? - Nu l-am cunoscut niciodată.
Îmi pare rău.
Să-ți spun adevărat... Nu știu de ce am luat camera asta.
Nu-mi vine să cred!
A fost la Bambouche. Când spiritele te posedă, se cheamă chevalier.
O, da, cunosc asta... Chevrolet.
- Chevalier. - Asta am spus: Chevrolet.
Însămânțată de zeități.
- Deci zeii te-au lăsat gravidă? - Da.
Înțeleg. Îmi pare rău.
Mie nu. A fost cea mai bună partidă de sex de care am avut parte.
Vrei să dansezi?
Aici?
Da, aici.
M-a mușcat un câine de dimineață, nu pot să mă mișc.
Păi, nu o să simți nimic.
- Bine, voi dansa cu tine. - Da?
- Da. Dar trebuie să promiți. - Ce anume?
Fără găini!
- Bine. - Haide, sari de gâtul meu.
¶ Și cinstit...
¶ am avut parte de distracție...
¶ cu toți prietenii mei.
¶ Timpurile frumoase cu bărbații iubiți...
¶ Trebuie totuși să merg pe acest drum
¶ De una singură.
¶ Am fost o jucăușă...
¶ O fată fără griji...
¶ Dar i-am dat
¶ pe toți uitării.
¶ Mi-am găsit adevărata iubire
¶ Cu tine, pe vecie
¶ Și viața mea
¶ doar acum a început.
¶ Deoarece acum mi-ai pus
¶ Sufletul meu
¶ Pe jar...
¶ Și chiar...
¶ am avut parte de distracție...
¶ Adio, playboys,
¶ Adio băieților
¶ Adio tuturor.
¶ Doar tu vei fi iubirea mea.
¶ Gata cu amețelile,
¶ gata cu inima sfărmată.
¶ Jur pe toate
¶ Stelele de pe cer...
¶ Da, pe sufletul meu...
¶ Iubirea mea, inima mea...
¶ Îmi e dor de tine, iubire
¶ Dar acum mă înalț...
¶ Deoarece acum mi-ai pus
¶ Sufletul meu...
¶ Pe jar!
Bine, vin imediat.
Trebuia să recunosc bătaia.
În sfârșit ai un motiv să dormi până mai târziu.
Aici, Angel, nu ne amestecăm cu colorații.
Colorații stau între ei.
- Nu sunt de pe aici. - Te-ai tăiat?
M-a mușcat un câine.
Margaret Krusemark apare în cazul cu persoane dispărute pe care îl cercetezi?
- Nu, de ce? - Este moartă.
Negrul acela chitarist al tău, nu era important deloc.
Se ocupa de vodoo. Peste o săptămână împlinea 86 de ani.
Dar dama Krusemark, provenea din Louisiana, dintr-o familie cu mulți bani.
Doi oameni morți într-o săptămână. Care e legătura?
- Circumstanțe similare! - Cum ar fi?
Și ei i-a tăiat cineva scula?
Nu. Un tâmpit i-a scos inima, ca un măcelar.
Ascultă, cazul meu este de dispariție de persoană, nu de crimă.
Vreau numele celui pe care îl cauți.
Ți-am mai spus o dată, sună la New York. Vorbește cu avocatul.
Am vorbit. Mi-a spus aceleași prostii ca și tine.
Ce pot să spun? De ce tu și Effie Klinker nu plecați...
și nu mă lăsați dracului în pace?
Ăsta nu e un oraș de prăpădiți. Te joci cu legea din Louisiana...
și am să-ți înfig ceva în fundul tău de orășean...
Krusemark asta făcea magie neagră, porcării din astea.
Nimic nu e mai rău pentru un polițist decât crimele fără motiv.
Scuzați deranjul. Poate curăță negresa dumneavoastră.
¶ Fata visurilor mele
¶ Te iubesc...
¶ Sincer, te iubesc...
¶ Ești atât de dulce.
¶ Dacă ți-aș mai putea ține farmecele tale...
¶ Din nou, în brațele mele.
¶ Viața...
- Ce cântec fredonezi? - Nu-l cunoști?
E unul scris de Johnny Favorite. Mama obișnuia să-l cânte mereu.
- Ești bine? - Da.
¶ Dacă aș putea...
¶ Ține farmecele tale
¶ Din nou în brațele mele
¶ Viața ar fi completă.
Rahat!
Ce vreți, domnule Angel?
- Cred că ar trebui să știi deja. - De ce ar trebui să știu?
Doi dintre dobitocii tăi, împreună cu un câine,
m-au zgândărit tot timpul de zile întregi.
Îl caut pe Johnny Favorite.
După câte știu, nemernicul de cântător e mort.
Nemernicul ăla cred că e cel care ți-a ucis fata.
- Cine te-a angajat pe tine? - Nu pot să-ți spun.
- Te plătesc. - Așa fac și ei.
Acum 12 ani, tu și fata ta l-ați scos pe Favorite...
din casa de nebuni de la Poughkeepsie.
I-ați dat 25.000 unui drogat de doctor ca să zică că Johnny este încă acolo.
Ai făcut treabă bună, până săptămâna trecută.
Ai folosit numele Edward Kelley.
Să plecăm de aici. E cam privat și poți încerca să sari peste Gumbo.
E în regulă, am un stomac sensibil.
De altfel, mâncarea asta Cajun mă omoară.
Păcat de stomacul tău! Ar trebui să încerci Gumbo-ul nostru.
Am fost Edward Kelley. Eu i-am plătit lui Fowler 25 de bătrâne.
- Te cunoștea Favorite? - Nu.
S-a comportat ca un somnambul.
Se uita prin geam la luminile de afară.
Unde l-ați dus?
Times Square. Seara Anului Nou, '43. L-am lăsat în mulțime...
și a dispărut pentru totdeauna din viețile noastre, sau așa am crezut.
Vrei să-mi spui că ai plătit 25 de mii pentru un tip pe care l-ai pierdut?
Am făcut-o pentru fata mea.
Era o chestie de hocus-pocus între ea și Johnny.
- Fata mea era obsedată. - Știu.
Am găsit o mână mumificată în camera ei.
"Mâna gloriei", se presupune că deschide orice lacăt.
Era mâna dreaptă a unui ucigaș condamnat,
tăiată în timp cel el mai atârna în ștreang.
Sau asta credea Margaret.
- Magie neagră! - Neagră, albă, care e diferența?
- Margaret tot timpul credea... - Maleficul.
Maleficul e peste tot, domnule Angel.
Gura lumii vorbește multe și despre tot.
Margret nu era malefică. Cred că era un copil ciudat.
Știa să ghicească în cărțile de Tarot înainte să citească.
- Cine a inițiat-o? - O doică, sau guvernantă, cine știe.
Doică, guvernantă... Tot ce-mi spui, e o grămadă de prostii!
Tu ai inițiat-o! Tu ai fost nenorocitul de diavol care a început!
Prințul Întunericului îi protejează pe cei puternici.
Rahat! Nu te pot ajuta, dacă nu crezi.
Nu mă minți, nemernicule, sau scap statul de o execuție!
Eu l-am prezentat pe Johnny Favorite fiicei mele. Era foarte puternic.
L-am privit în sufrageria mea conjurându-l pe Lucifer.
Era mult mai bun ca mine în asta.
A făcut un pact cu Satana. Și-a vândut sufletul.
Te aștepți ca eu să înghit asta?
Înghite sau scuipă, nu dau o ceapă degerată.
Asta e o porcărie, mincinos bătrân și nenorocit!
- Și-a vândut sufletul pentru stele. - Pentru stele? Tu...
- Numai minciuni! - Satana s-a ridicat din adâncuri.
Dar el a vrut să fie mai deștept decât Prințul Întunericului.
Johnny și-a vândut sufletul. Dar, când l-a făcut mare, a încercat să scape de el.
Spui numai minciuni!
Johnny a găsit un ritual obscur într-un manuscris străvechi.
Avea nevoie de cineva de aceeași vârstă. De ce?
Pentru a-i fura sufletul. Așa că Toots și Johnny au găsit un tânăr soldat.
- Pe cine? - Doar un simplu soldat,
ce sărbătorea Anul Nou, în New York. - Cine era soldatul?
L-au dus în hotelul lui Johnny. Acolo a avut loc ceremonia.
Ce ceremonie?
Băiatul a fost întins gol pe un preș de cauciuc,
Ei au cântat incantații complicate și tot felul de chestii în latină și greacă.
I-au desenat o pentagramă pe piept.
Margaret i-a dat lui Johnny un pumnal nou, și el l-a spintecat pe băiat.
Și i-a mâncat inima.
A fost atât de rapid că încă mai pulsa în timp ce i-o mânca.
Johnny vroia să devină soldatul acela.
Înainte să termine, a fost recrutat,
a fost rănit și trimis acasă fără să știe cine era.
Cine era băiatul?
Doar Johnny știa. I-a pus plăcuțele într-un vas și i le-a dat Margaretei.
Așa a plănuit Margaret, să-l lăsăm în Times Square.
Ultimul loc pe care și-l mai amintea, înainte de toate cele petrecute.
Avea nevoie de o victimă. Cineva de vârsta lui.
Să-i fure sufletul.
L-a tăiat pe băiat, și i-a mâncat inima.
Cine era băiatul?
Planul lui Johnny era să iasă din nou la suprafață, ca soldat.
Poate că i-a furat sufletul, dar pentru mine era tot Johnny.
O, ce porcărie!
ANGEL, HAROLD
Nu!
Știu cine sunt! Știu cine sunt!
Alas...
Cât de teribilă e înțelepciunea...
ce nu aduce profit celor înțelepți, Johnny.
Louis Cyphre...
"Lucifer!"
Chiar și numele tău, este o glumă.
"Mephistopheles" ar fi sunat și mai urât în Manhattan, Johnny.
Crezi că dacă pretinzi că ești diavolul,
doar pentru că ai speriat un chitarist bătrân și superstițios,
și pe vrăjitoarea aia, și pe bătrânul ăla trăsnit,
crezi că mă sperii și pe mine?
Nu mă sperii, pentru că știu cine sunt.
I-ai omorât, și încerci să dai vina pe mine.
Știu cine sunt.
Dacă aș avea coarne și coadă îmbârligată, ai fi mai convins?
Ești nebun.
Știu cine sunt. Vrei să mă păcălești.
Cyphre, știu cine sunt.
Tu i-ai omorât pe oamenii ăia! Eu n-am omorât niciodată pe nimeni!
Nu l-am omorât pe Fowler,
și...
nici pe Toots,
și nici pe Margaret, nici pe Krusemark.
N-am omorât pe nimeni.
- Mă tem că da, Johnny. - Numele meu nu este Johnny!
Toți au fost omorâți de mâna ta. Desigur, ghidată de către mine.
Cinstit, nu știai ce făceai atunci când l-ai tăiat pe băiatul ăla în două.
Și Johnny...
a trăit cu memoriile luate altui om, timp de 12 ani.
Vreau să-i spun lui Winesap, el știe! Winesap? Da, e mort.
Un accident urât!
Nu-ți fă griji, nimeni nu plânge după un avocat în minus.
Sunt morți peste tot zilele astea, Johnny.
Dar ce dă valoare vieții umane?
Unii o iubesc, alții o urăsc.
Trupul e slab. Doar sufletul este nemuritor.
Și al tău îmi aparține!
Știu cine sunt.
Asta e, Johnny, fii foarte atent!
Oricât încerci să te ferești, reflecția ta din oglindă...
Te va privi mereu drept în ochi. Știu cine sunt!
Bine... ¶ Fata viselor mele...
¶ Te iubesc
¶ Sincer, te iubesc
¶ Ești atât de dulce
¶ Dacă te-aș putea ține în brațe
Știu cine sunt! ¶ Din nou în brațe
¶ Atunci viața ar fi
¶ Completă
¶ De când ai plecat, draga mea
¶ Viața nu pare la fel.
¶ Te rog, vino înapoi.
¶ Cu mine
¶ După tot ce am spus și am făcut...
¶ Există doar o singură...
¶ Fată a viselor mele.
¶ Tu ești.
De ce te-ai întors?
Aici locuiesc.
Ea cine e?
Nu este Angel, Harold.
E fiica mea.
Prostii! Cine e?
Epiphany Proudfoot.
A stat aici pentru puțin timp.
Destul ca să o ucizi, nu-i așa? Sau asta nu e arma ta?!
Vei arde pentru asta, Angel.
Știu.
În iad.
Traducere și adaptare: arianna-dana synch © 03.04.2019